–Hallå. –Välkommen.
Varför kan man inte köpa såna här chokladskumbjörnar hos oss?
Jättegoda! Precis som Sverige, sött och mjukt.
Jag vet inte...
Det är inte roligt längre.
Tidigare kände jag mig...
...ädel, gentlemannamässig.
Det fanns en elegans, förgiftade paraplyspetsar, hemliga brevlådor.
Det var elegans.
Nu handlar allt om satelliter.
Små gröna prickar som rör sig på en stor skärm.
Och drönarna... De jäkla drönarna, de är så hemskt...
...vulgära.
Minns du när vi satt här kvällen då Berlinmuren föll?
Vi satt precis här och såg det på teven. Minns du? Det var länge sen nu.
Det ironiska är att vi har blivit som de.
Paranoian, misstänksamheten, namnge folk, spionera på sina grannar.
"Varför ska han lära sig flyga?" "Det där skägget, det är konstigt."
Iaktta och lyssna...
...på allt och ingen.
Övervakningen och avlyssningen...
Det tar aldrig slut.
Du anar inte vilka som står på listan.
–Jag kan tänka mig. –Det kan du inte.
Säg åt din chef att han ska strunta i klickljuden.
–Okej? –Ja.
Vad spända vi var när vi gick igenom mapparna-
-och jämförde med annat vi samlat in.
Stasi-grejerna skulle få plats i en tänd- sticksask och nästan allt var värdelöst.
Apropå det, tack för hjälpen med Stein. Det var till stor hjälp.
Den svenska underrättelsetjänsten lyckades till slut.
–Du tycker om henne. –Hon är kompetent.
–För kompetent, enligt mina chefer. –Jag har förstått det.
Du tycker inte om det? Hur det hanteras?
Du behöver inte tycka om det, du ska bara acceptera det.
Det är baksidan med en storebror.
Vill du prova?
Det är kul!